Title: A lineáris felszíni struktúrák vizsgálata Áprily Lajos „A hiúz” címu elbeszélésének elso négy bekezdése alapján
Author: Dobi Edit
Last saved by: Edit
Company: y

Boda István Károly—Porkoláb Judit

A forgatókönyv helye a tudásfajták rendszerében

1.
A forgatókönyv helye a tudásfajták rendszerében
Boda István Károly—Porkoláb Judit

Tanulmányunk általános célja a forgatókönyv fogalmának vizsgálata szövegtani és megismeréstudományi keretben. Reményeink szerint a megismeréstudomány és a szövegtan (valamint bizonyos mértékben az informatika) ilyen értelmű „találkozása” mindegyik tudományterület számára hasznos, új gondolatokat és megközelítésmódokat eredményezhet: egyebek közt a szövegtan „elmélete” számára gyümölcsöző lehet a sok esetben intuitívan használt fogalmak jelentésének pontosabb meghatározása, „lehorgonyzása” a megismeréstudomány általánosabb keretei között, a megismeréstudomány számára pedig a fogalmak szövegtani megközelítése olyan konkrét módszereket adhat, ami lehetővé teszi az emberi megismerő folyamat egyes alapvető problémáinak konkrét vizsgálatát.

1.
Először határozzuk meg a forgatókönyv fogalmát. Minden bizonnyal érdemes „tiszta forrásból” meríteni; a fogalom (egyik) megalkotója, Roger C. Shank, közel 20 év távlatából a következőt írja: 

Már a Dinamikus emlékezet első kiadása előtt megpróbáltuk leírni, hogyan reprezentálhatják a tudásstruktúrák az eseményeket. Egyik tanulmányunkban (Shank és Abelson, 1977) kidolgoztuk a forgatókönyv fogalmát. Eszerint a forgatókönyv olyan tudásstruktúra, mely a következtetési folyamatok irányítása és a bemenet elemeinek összekapcsolása révén segítséget nyújt a szövegfeldolgozásban. A beérkező mondatokban utalást találhatunk egy forgatókönyvre, melynek általános struktúrája előírja a mondatok kapcsolódását. A forgatókönyveket olyan, magas szintű tudásstruktúráknak tekintettük, amelyek a megértéshez szükséges háttérinformációt szolgáltatják. (Shank 2004: 16)

Schank, R.C.; Abelson, R. (1977): Scripts, Plans, Goals and Understanding. Hillsdale, N.J.: Lawrence Erlbaum and Associates.

A forgatókönyv fogalma ilyen általános megfogalmazásban szinte alig különbözik a séma fogalmától, amely alatt a pszichológusok „emberek, tárgyak, események vagy helyzetek mentális reprezentációját értik.” (Atkinson 1997: 245) Természetesen ez nem véletlen; a séma fogalma ugyanis magában foglalja egyebek közt a következő ismereteket:
•	a különböző embercsoportokra vonatkozó sztereotípiákat (pl. nők, férfiak);
•	a valóság egyes („megfogható”) elemeinek osztályait vagy kategóriáit (pl. asztal, kutya);
•	egyes események lefolyását (pl. autóbaleset, földrengés);
•	adott helyzetekben rendszeresen végrehajtott („szokásos”) cselekvéssorokat (pl. autóvezetés, étkezés étteremben).

Az egyik lehetőség, hogy a forgatókönyveknek egy általános és egy speciális jelentést tulajdonítunk. Ha általános értelemben használjuk a forgatókönyv fogalmát, lényegében nem teszünk különbséget közte és a séma (tudáskeret stb.) fogalma között; ha viszont speciális értelemben használjuk, akkor rendszerint az adott helyzetekben elvárt és ténylegesen végrehajtható cselekvéssorokat leíró sémákat tekintjük forgatókönyveknek. Előbbi értelemben nem sok haszna van a fogalom bevezetésének (a séma fogalmát általánosan használjuk és elfogadjuk), az utóbbi értelmezés pedig túlságosan szűknek tűnik, amit Shank az autóbaleset vagy a földrengés forgatókönyve kapcsán részletesen ki is fejt. Más kérdés, hogy utána legyint egyet és nem foglalkozik tovább a terminológiai zűrzavarral: „Nem az a fontos, hogyan nevezzük őket.” (Shank 2004: 23)
A mi gondolatmenetünk számára különösen érdekes, hogy Shank kísérletet tesz a forgatókönyv fogalmának újradefiniálására, és egy harmadik, „alkalmazott” definíciót javasol:

Az elméleti definíció olyan tudásforrásként határozza meg a forgatókönyvet, amely a következtetéseket irányítja, és amely az előírt, sztereotip területeken rendet teremt a szövegben. Ezzel szemben az alkalmazott definíció szerint a forgatókönyv olyan adatstruktúra, amely az előrejelzések kialakításában játszik szerepet. Feltételezése szerint a forgatókönyv az ismételt tapasztalat hatására fejlődik. (Shank 2004: 21–22)

Ha azonban a forgatókönyv eredeti és újraértelmezett fogalmát alaposabban megvizsgáljuk, egy lényeges tulajdonság kiemelésével minden eddigi definíciót megtarthatunk, és a forgatókönyvnek mégis egyedi jelentést tulajdoníthatunk. Ez a tulajdonság a forgatókönyv által leírt séma komplexitása. Ezért tanulmányunkban a forgatókönyveket olyan egyszerű, alacsony komplexitású sémáknak tekintjük, amelyek felhasználhatóak adott helyzetekben a cselekvések eredményének vagy a történéseknek az előrejelzésére (és ennek megfelelően következtetések levonására), és az ezzel kapcsolatos cselekvés irányítására (egyfajta „cselekvési programként”). A forgatókönyvek előrejelző és következtető funkciója számunkra azért különösen fontos, mert magában foglalja egy adott kommunikációs helyzetben a megértési folyamat irányítását. Ilyen megközelítésben megértésről akkor beszélhetünk, ha az adott kommunikációs folyamat (beszélgetés, olvasás, tévézés, szemlélődés stb.) kezdetén a kommunikációs kontextus alapján kiindulási „paradigmaként” választott komplex séma a folyamatosan feldolgozott információk hatására a lehetőségek fokozatos kizárásával egyre jobban leegyszerűsödik; és végül eljutunk egy olyan forgatókönyvig, amely már kizárja, vagy legalábbis elviselhető (ti. valós időben feldolgozható) szintre redukálja a kétértelműséget.

Összhangban azzal, hogy a forgatókönyv „valamely nagyon specifikus helyzet kimenetelére (a történések sorrendjére) vonatkozó nagyon specifikus ismeretek gyűjteménye.” (Shank 2004: 24)

Egy informatikai analógiát használva azt is mondhatjuk, hogy egy tudásbázisban a sémák vagy tudáskeretek kb. a szabályok, a forgatókönyvek pedig a „hasonló” szituációkat leíró tények — verbális vagy multimediális szövegek — szintjén helyezkednek el.

A szemiotikai szövegtan mind a verbális, mind a multimediális szövegeket komplex jeleknek tekinti (Petőfi 2004a).

2. 
Ha a forgatókönyv fogalmát általánosabb, megismeréstudományi keretben akarjuk elhelyezni, a legfontosabb kérdés a kognitív modellekben tárolt információ tartalma és szerveződése. Az egyéni vagy individuális tudás alábbi típusait különítjük el (vö. Andor 1998; Pléh 1998):

(a) analóg vagy érzéki alapú (többnyire az ún. képi) tudás: „egy kép többet mond, mint ezer szó”. Az érzéki alapú tudás esetén beszélhetünk az érzetminőségről (qualia), amely kifejezi, hogy az érzéki alapú tudás sok esetben erős érzelmeket, élményeket vált ki (ezek különösen jelentősek pl. a műélvezet során).
Próbáljuk megjeleníteni például Ezra Pound: In a Station of the Metro (Egy metróállomáson) c. kétsoros versének látványvilágát az alábbi képekkel:

Salvador Dali: Apparition of the Face of Aphrodite (Melléklet, 1. ábra);

http://artfiles.art.com/images/-/Salvador-Dali/Apparition-of-the-Face-of-Aphrodite-Print-C10034886.jpeg, 2008-05-01

David Barnes: Metro, Paris, France (Melléklet, 2. ábra);

http://artfiles.art.com/images/-/David-Barnes/Metro-Paris-France-Photographic-Print-C12227320.jpeg, 2008-05-01

Richard Nebesky: Moving Train in Metro, Blur, Prague, Czech Republic (Melléklet, 3. ábra);

http://artfiles.art.com/images/-/Richard-Nebesky/Moving-Train-in-Metro-Blur-Prague-Czech-Republic-Photographic-Print-C10254109.jpeg, 2008-05-01

Metro Station (Melléklet, 4. ábra);

http://www.arrakeen.ch/europe/252%20%20metro%20station.jpg, 2008-05-01

... happy faces in the crowd (Melléklet, 5. ábra).

http://www.blanketyblankband.com/images/photos/gallery/190945.jpg, 2008-05-01

Vegyük észre, hogy az első kép az apparition (jelenés) szó értelmezéséhez szükséges kontextust teremti meg, a további képek pedig a kontextusba ágyazva egy lehetséges forgatókönyv jeleneteit (Shank 2004: 30) adják meg.

(b) strukturális, deklaratív vagy propozícionális tudás (’tudni valamit’): Ez az a tudástípus, amely leírható adott nyelven megfogalmazott kijelentések segítségével. Fontosabb elemei:

(b1) generikus tudás, vertikálisan vagy hierarchikusan szerveződött tudás: ez a tudásfajta a kognitív (absztrakt, fogalmi) sémák vagy tudáskeretek alapján szerveződött tudást jelenti. A tezauruszok, nyelvi lexikonok, aktivációs szótárak (Activator, Wordfinder), képes szótárak (picture dictionaries) stb. felépítése valószínűleg nagy vonalakban a kognitív sémák szerveződését tükrözi az absztrakt, tematikus kategóriáktól a konkrét, multimediális formában, azaz pl. képekkel, hangokkal, videókkal (prototipikusan) megjeleníthető referenciális jelentésekig. Az alapvető szervező elemek a fogalmak közötti szemantikai relációk, például a szinonimák, antonímák, rokon- és ellentétes értelmű szavak stb. közötti paradigmatikai vagy helyettesítő jellegű relációk, ezáltal a szótárak hierarchikus felépítése a címszavak jelentéstartományainak viszonyát képezi le.

A generikus tudás alapvetően hierarchikus felépítésű, ezért joggal feltételezhetjük, hogy a magasabb szintek magukba foglalják az alacsonyabb szintek teljes tudástartalmát, azaz ilyen értelemben tudáskeretekként funkcionálnak. A tudáskeret fogalmának ez az értelmezése teljes összhangban van a szövegtani értelmezéssel, amely szerint a tudáskeret egyfajta általános világtudás, „a szövegértelmezést biztosító ismeretek halmaza” (Szikszainé 1999: 383, 476).

Ezt a tudásfajtát használjuk akkor, ha új, (részben) ismeretlen információkat kell feldolgoznunk a nyelvi tudásbázisban meglevő minták vagy szabályok alapján; az alkalmazott eljárás ilyenkor többnyire egy minta „értelmezési tartományának” kibővítése, azaz a mintába formálisan (szó szerinti értelemben) nem illeszkedő nominális elemek használata — ami a predikatív elemek egy új (átvitt vagy metaforikus) jelentését állítja elő, amely később konceptualizálódhat (vö. Kövecses 1998: 58 sköv.), vagyis beépülhet a formálisan is elfogadott jelentések közé. 

Bár magát a mechanizmust nem részletezi, a funkciót Shank is alapvető fontosságúnak tartja: „az általánosabb struktúrák lehetővé teszik, hogy az adott helyzethez tartozó információt egy teljesen eltérő helyzetben is felhasználjunk.” (Shank 2004: 24)

Egy egyszerű példa: az, hogy valaki habzsolja az édességet, felhasználható a tudásszerzés ellenállhatatlan (és hasonlóan kellemes) szükségletének leírására:

... A mai ember morzsánként habzsolja a tudást és ezekből a morzsákból nagyon nehéz összerakni a világ képét. ... (részlet Lin Yutang: Méz és Bors c. könyvének ismertetéséből)

http://plaza.unas.hu/plaza_artdet.php?art=1747,9639351172, 2008-05-03

(b2) szótári, lexikális vagy horizontálisan szerveződött tudás: ez a tudásfajta a szűkebb értelemben vett nyelvi tudásnak felel meg (és ez áll a legközelebb az ún. mentális lexikon fogalmához). A legjobb példa erre a tudásfajtára az egynyelvű vagy értelmező szótárakban tárolt tudás. A szavak jelentésdefiníciói a címszavakra vonatkozó helyettesítő szabályokat, az adott jelentésekhez tartozó kifejezés- és mondatminták pedig a rendelkezésre álló nyelvtani szerkezeteket adják meg. Utóbbiak a szócikkekben rendszerint a címszó használatára jellemző szerkezetekben és tipikus példamondatokban (kifejezésekben, kollokációkban, idiómákban stb.) jelennek meg. A mintákban a megfelelő szavak kiválasztását, azaz azt, hogy az adott szerkezetben a szavaknak milyen kombinációi elfogadhatóak, ún. szintagmatikai relációk szabályozzák.
A szócikkekben szereplő példamondatok konkordanciák, egy adott szituációt leíró szöveg, forgatókönyv részei. Ha bizonyos minták vagy szerkezetek együtt — egy forgatókönyvben — nem használhatóak, különböző jelentésárnyalatokat kapunk. Ilyen értelemben a szótári tudás tovább differenciálja azt az általános, a generikus tudás szintjén megjelenő tudáskeretet, amely végső soron a forgatókönyvek hierarchikus rendszerezését valósítja meg.
Hogy teljesen világos legyen, mire is gondolunk, keressünk tudástartalmakat a baleset témakörben az Interneten, amely — rendkívüli mértékben kiterjesztve az Internet-felhasználók képességeit és lehetőségeit — mind az információk szervezésének, mind az információk keresésének szempontjából egyre jobban tükrözi az emberi psziché kognitív sajátosságait (a tárolt információk mennyiségéről nem beszélve). A generikus és szótári tudás annak a tudásnak felel meg, amelynek alapján információkat kereshetünk az Interneten. Bár vannak hierarchikusan szervezett információkatalógusok és tematikus keresők is (pl. Hírkereső, Hírstart), a szabad tárgyszavas információkereső rendszerek (pl. Google, ld. Melléklet, 6. ábra) általánosabbak, ismertebbek és népszerűbbek — esetükben viszont a kapott találati listák alapján a felhasználónak kell a különböző jelentéseket szétválasztania, ami sokszor elég fáradságos feladat, már csak azért is, mert néha bele kell pillantani a hivatkozott weblapba is, hogy pontosan meghatározzuk a megjelenített tartalmat.

generikus tudás
(jelentések)

szótári tudás
(jelentésárnyalatok)

háttértudás
(szövegek)

tudáskeret | forgatókönyv

közlekedési baleset

Hírkereső - Kereső
A szokatlan baleset a ... 182-es busz végállomásának közelében ...
AUTÓBUSZ
LÓ

www.hirkereso.hu/...

Egy megvadult ló összeütközött egy BKV-busszal ...

| DURVA BALESET VIDEÓ - A BIZTONSÁGI KAMERA RÖGZÍTETTE A BALESET MÁSODPERCEIT ... KAMION HALÁLOS BALESET | www.indavideo.hu/... ... baleset durva halál kamion ...
| Hírstart.hu keresés Teljesen lezárták az elkövetkező órákra a 81-es főutat ... egy súlyos baleset miatt ... SZEMÉLYGÉPKOCSI KISTEHERAUTÓ | www.hirstart.hu/... belfold.ma.hu/... ... utolért, majd lelökött az útról egy előzés közben lévő kisteherautót egy személygépkocsi. ...
| Autós videók / Motoros baleset pécsi motoros baleset ... MOTORKERÉKPÁR | www.autosoldalak.hu/...
| ... | ...

munkahelyi baleset

hvg.hu - karrier, állás, álláskeresés
Targonca borult egy férfira. Halálos munkahelyi baleset Hódmezővásárhelyen ...
TARGONCA

hvg.hu/...

| ... | ...

Itt érdemes kitérnünk arra, hogy a fenti módon értelmezve a tudáskeretek fogalmát, a hierarchia legmagasabb (absztrakciós) szintjén megjelenő fogalmi vagy tematikus kategóriák, amelyek az alsóbb szintek tudástartalmát magukban foglalják, természetszerűleg jóval statikusabbak, mint a konkrét szituációkat leíró forgatókönyvek; abban az értelemben, hogy egy új szituáció, pl. egy új baleset azonnal, dinamikusan beilleszthető a fenti keretbe, míg a magasabb szinten lévő kategóriák jelentésének akár részleges átértelmezése csak rendkívül nehezen lehetséges (ezt egyebek közt a szociálpszichológia rögzült sztereotípiái igen jól példázzák). Természetesen maga a kognitív rendszer lényegileg, inherensen dinamikus, amit Shank, miközben 2004-es könyvében újraértelmezi az általa korábban bevezetett forgatókönyv-fogalmat, a dinamikus emlékezet és a tanulás fogalmának középpontba állításával jelez.

Erre utal Petőfi S. János is, amikor megjegyzi, hogy a „fogalmi sémák ... két típusának megkülönböztetésében én azok felfogását követem, akik a tudáskereteket statikus, a forgatókönyveket dinamikus ismereteket magukban foglaló sémákként értelmezik.” (Petőfi 2004b: …)

Itt megjegyezzük, hogy az értékítéletekkel (érzelmekkel, attitűdökkel stb.) kapcsolatos vonatkozások az intencionális tudás kategóriáján keresztül a valóságról kialakított tudásunk szerves részét képezik.

A következő két tudástípus — az enciklopédikus és háttértudás — a forgatókönyvekkel reprezentálható tudást jelenti és megközelítésünk szerint leírható szövegek segítségével. A szövegek szerveződésének vizsgálata ilyen értelemben a forgatókönyvek, illetve még általánosabban az emberi deklaratív tudás vizsgálatát is jelenti.

Összhangban a Shank által adott eredeti definícióval, amely a szövegfeldolgozásban jelöli meg a forgatókönyvek egyik alapvető funkcióját.

(b3) enciklopédikus tudás: ez a tudásfajta tipikusan hipertextuális szerveződésű, szócikkek és más szócikkekre vagy a háttértudás részét képező irodalmi „alapművekre” vonatkozó hivatkozások fejezik ki. A legfontosabb példa erre a tudástípusra a lexikonokban vagy enciklopédiákban tárolt és rendszerezett tudás (pl. miközben Pound verséhez kerestünk háttérszövegeket és képeket, néhány próbálkozás után eljutottunk a Wikipedia Metro station szócikkéhez, amely az enciklopédikus tudás igényével foglalja össze a legfontosabb tudástartalmakat a metróállomás témakörében), de ugyanitt említhetjük meg a szakkönyveket, tanulmányokat, műelemzéseket stb. is, amelyek különböző forrásból származó szövegekből egy konzisztens, tartalmilag és formailag összefüggő hiperszöveget hoznak létre.

http://en.wikipedia.org/wiki/Metro_station, 2008-05-01

Azaz olyan szöveget, amely teljesíti a szövegszerűség általánosan elfogadott kritériumait. Különböző forrásból származó szövegekből álló hiperszövegek esetén különösen fontos a kohézió és a koherencia biztosítása (vö. Beaugrande-Dressler 2000). A Biblia esetében például a különböző bibliamagyarázatok és kommentárok egyebek közt ezt a funkciót valósítják meg.

(b4) lexikális tudás (ismeretek) vagy háttértudás: Ez a tudásfajta a saját vagy kulturálisan átvett tapasztalatokat tartalmazza. Ide tartoznak a perceptuálisan rögzült vagy kulturálisan átvett (és empatikusan átélt) emlékek: az „epizodikus emlékezet” tudattartalmai (képek, hangok, illatok stb. emlékei), valamint konkrét szituációk szöveges leírásai és képi formában történő megjelenítései, főként az olvasmány- és filmélmények.

Általánosabban az objektív tudás szubjektív tudásba integrálásáról, a „harmadik világ” tudástartalmainak átvételéről beszélhetünk (vö. Popper 1998).

Az enciklopédikus és a lexikális tudás egy lehetséges szerveződési módját írja le a szerzők által kidolgozott ún. „jéghegy” paradigma. 

A jéghegy-paradigma lényege az, hogy a szövegek értelmezéséhez szükséges háttértudást egy hierarchikusan szervezett szövegkorpusszal modellezhetjük, amely különböző forrásokból származó, de valamilyen szempont alapján a szöveghez kapcsolható további (tudományos és irodalmi, verses és prózai, magyar és idegen nyelvű stb.) szövegekből tevődik össze. A szövegek értelmezéséhez szükséges háttértudás legfelső szintje, azaz a jéghegy csúcsa az értelmezendő szöveg, míg a szövegkorpuszt alkotó szövegek adott szempontok szerint kialakított csoportjai alkotják a jéghegy felszín alatti rétegeit. A struktúra intertextuális (a szöveg megértéséhez nélkülözhetetlen) és hipertextuális (a szöveg további, alternatív jelentésrétegeit feltáró) kapcsolatok alapján szerveződik. (további információk: http://www.inf.unideb.hu/~bodai/publikaciok.html)

(c) szituatív és procedurális (algoritmikus) tudás (’tudni valahogyan’): Ez a tudástípus az automatikusan (valós időben, „gondolkodás nélkül”) végrehajtható, genetikailag vagy készségszinten rögzült (megtanult, begyakorolt stb.), diszpozicionális forgatókönyveket foglalja magában. Ezek egy része utánzással és/vagy kitartó gyakorlással sajátítható el, de rendkívüli jelentőségű az, hogy a deklaratív tudás szintjén létező forgatókönyvek megfelelő gyakorlat szerzésével a procedurális tudás részévé válhatnak. Ilyenkor a forgatókönyveket alkotó cselekvéssorokat verbálisan leíró szövegek mint követendő viselkedésminták jelennek meg.

A forgatókönyvek legfontosabb típusai (László 1998: 86 sköv.):
•	szituációs forgatókönyvek: jellegzetes, sztereotip élethelyzetekben követendő viselkedésminták (pl. bevásárlás, étteremben való étkezés, stb.);
•	személyközi forgatókönyvek: az emberek közötti kapcsolatokban használt, nehezen vagy csak részben formalizálható viselkedésminták;

Ide sorolhatóak az „emberi játszmák” különböző formái (vö. Berne 1984).

•	tárgyi-instrumentális forgatókönyvek: készségjellegű, diszpozícionális tudás, amely nehezen formalizálható (pontosabban nehezen verbalizálható), éppen ezért elsősorban a szubjektív tudás részét képezi (pl. biciklizés).
•	A tárgyi-instrumentális forgatókönyvekhez sorolhatóak a kognitív (megértési) folyamatok alapvető forgatókönyvei, amelyek genetikailag rögzültek, vagyis „készen kapjuk” őket.
A sorskönyv és a lehetséges ellensorskönyv(ek) (vö. Berne 1997) mint a szülők (elsősorban az anya) elsődleges programozása révén kialakított élettervek az egész életre szóló forgatókönyveknek tekinthetőek, és ilyen értelemben a forgatókönyvek negyedik típusát alkotják. Ezek arra is jó példát szolgáltatnak, hogy az egyes forgatókönyvek egymásba ágyazhatóak, és így egyre komplexebb forgatókönyvekhez juthatunk el.

(d) intenzionális (valamire vonatkozó) tudás: intenzionális tudás alatt elsősorban azokat a szituációkhoz kötődő érzelmeket és szándékokat (intenciókat) értjük, amelyek lehetővé teszik az adott szituáció szubjektív, racionális értékelését, és ezáltal az adott szituációban a szükségletkielégítés optimális formájának — egy adott szituációban megvalósuló viselkedés céljának — a meghatározását. A mi megközelítésünkben a célirányos viselkedés egy megfelelő forgatókönyv kiválasztását és végrehajtását jelenti.

Sztereotip szituációkban ez kb. megfelel a cselekvést meghatározó attitűdök affektív vonatkozásainak.

Ilyen értelemben az érzés a gondolkozással együtt racionális, értékelő funkciót valósít meg szemben az alapvetően irracionális érzékeléssel és intuícióval (vö. Jung 1994).

3.
Végezetül egy rövid megjegyzés azokról a kérdésekről, amelyek véleményünk szerint további kutatást vagy vizsgálatot igényelnek.
Nagyon érdekes és nyitott kérdés a forgatókönyvek leírásának explicitsége. Itt érdemes különbséget tennünk a forgatókönyvek különböző típusai között. Sorskönyvek esetén izgalmas lehet az alapminták összegyűjtése, különös tekintettel az archetipikus jellegű példákra (pl. mesék, mítoszok) — néhány tanulmányunkban már elindultunk ebbe az irányba, amikor az alapvető női archetípusokat, és egyes bibliai nőalakokat vizsgáltunk. A szituációs forgatókönyvek vizsgálatát illetően Dobi Edit tanulmányára utalunk, a személyközi forgatókönyvek egy érdekes vonatkozását (a félreértést) illetően pedig Csűry Andrea tanulmányára. A tárgyi-instrumentális forgatókönyvek verbális, explicit leírása — ha ez egyáltalán lehetséges — nyitott kérdés, amely valószínűleg speciális, a programozási nyelvekkel rokon (parancsokat vagy „felszólításokat”, feltételes utasításokat, ciklusokat, eljárásokat stb. tartalmazó) leíró apparátust igényel.

Irodalomjegyzék:

Andor József (1998): A komplex lexikálisjegy-analízis és a mormota esete. In: Pléh Cs.—Győri M. (szerk.): A kognitív szemlélet és a nyelv kutatása. Budapest: Pólya Kiadó. 83–100.
Atkinson, R.L. et. al. (1997): Pszichológia. Budapest: Osiris Kiadó.
Beaugrande, Robert de—Dressler, Wolfgang (2000): Bevezetés a szövegnyelvészetbe. Budapest: Corvina Kiadó. 
Berne, Eric (1984): Emberi játszmák. Budapest: Gondolat Kiadó.
Berne, Eric (1997): Sorskönyv. Budapest: Háttér Kiadó. (Lélek kontroll)
Jung, C. G. (1994): A lélektani típusok általános leírása. Budapest: Európa Kiadó. (Mérleg)
Kövecses Zoltán (1998): A metafora a kognitív nyelvészetben. In: Pléh Cs.—Győri M. (szerk.): A kognitív szemlélet és a nyelv kutatása. Budapest: Pólya Kiadó. 50–82.
László János (1998): Szerep, forgatókönyv, narratívum. Szociálpszichológiai tanulmányok. Budapest: Scientia Humana.
Petőfi S. János (2004a): A szöveg, mint komplex jel. Bevezetés a szemiotikai-textológiai szövegszemléletbe. Budapest: Akadémiai Kiadó.
Petőfi S. János (2004b): A szövegösszefüggést biztosító relációk elemzésének aspektusai. In: Petőfi S. János—Szikszainé Nagy Irma (szerk.): A szövegorganizáció elemzésének aspektusai. Fogalmi sémák. Officina Textologica 10. 11–22.
Pléh Csaba (1998): Bevezetés a megismeréstudományba. Budapest: TypoTex Elektronikus Kiadó. (Test és lélek)
	http://nyitottegyetem.phil-inst.hu/cog/tart.htm
Popper, Karl R. (1998): Test és elme. Az interakció védelmében. Budapest: Typotex Kiadó. (Test és lélek) 
Shank, Roger C. (2004): Dinamikus emlékezet. A forgatókönyv-elmélet újraértelmezése. Budapest: Vince Kiadó.
Szikszainé Nagy Irma (1999): Leíró magyar szövegtan. Budapest: Osiris Kiadó.

Melléklet

Ezra Pound: In a Station of the Metro | Ezra Pound: Egy metróállomáson

The apparition of these faces in the crowd;
Petals on a wet, black bough.

Arcok jelenése a tömegben;
Szirmok egy nedves, fekete ágon.

(1913) | (Zanin Csaba fordítása)

http://www.terebess.hu/haiku/pound.html, 2008-05-02

1. ábra: Salvador Dali: Apparition of the Face of Aphrodite

2. ábra: David Barnes: Metro, Paris, France

3. ábra: Richard Nebesky: Moving Train in Metro

4. ábra: Metro Station

5. ábra: ... happy faces in the crowd

6. ábra: Balesetre vonatkozó találatok (részlet)